Jeg kan ikke se forskel på toget, som kørte mig og mor til London -
- og det, vi kørte tilbage med. Det, jeg kørte tilbage med.
Der var noget mærkeligt ved turen.
Noget, der ikke stemte. Og noget, jeg stadig drømmer om.
Hvor er hun? Hvor er din mor? Din dejlige mor.
Nede i jorden.
- Jaså? - Ja.
- Dækket af jord? - Det lå i kortene.
Dækket af gammel jord. Ben og det hele, ikke?
Det var dig, der gjorde det, ikke?
Det er dit værk, knægt. Ene og alene.
Når du er gået bort
og jeg sørger over dig
når du er gået bort
så kan man ikke fornægte
du bliver trist
du bliver ked af det
du savner den bedste ven du nogensinde har haft.
Der kommer en tid
glem det nu ikke
der kommer en tid
hvor du angrer det.
En dag når du bliver ensom
knuses dit hjerte og så er jeg den eneste ene.
Når du er gået bort...
Philip, kom tilbage! Philip?
Du savner den bedste ven du nogensinde har haft.
Nej...!
Der var noget mærkeligt ved den tur. Noget, der ikke stemte.
Noget, jeg stadig drømmer om. Jeg så fugleskræmslet.
Fugleskræmslet?
Fugleskræmslet.
Fortsæt.
Et fugleskræmsel på en mark langs med jernbanen.
Jeg drømte om det i nat.
Det havde forladt marken.
Selv dengang... I toget, mener jeg.
I toget til og fra London kiggede jeg ud ad ruden -
- og havde en fornemmelse af, at det levede og iagttog mig.
- Iagttog? - Iagttog mig.
Har det øjne? Hvis øjne? Hvis ansigt?
- Det er et fugleskræmsel, ikke... - Hvorfor iagttager det Dem?
Hvad tror det, De har gjort?
Det her er en drøm, ikke sandt?
Jeg kender ansigtet, men jeg kan ikke...
Er det Deres mor?
- Er det Deres mors ansigt? - Nej.
Hvordan døde hun?
Hun tog livet af sig selv.
Hvordan?
Floden. I floden.
Er De...?
Passer det?
Hvad mener De?
I Deres kriminalroman fiskes en ung kvinde op af floden.
- Og hvad så? - Jeg er bare lidt overasket.
Er det sandsynligt, at De ville tage noget så traumatisk med i Deres...
Ansigtet...! Jeg ved, hvem det er.
- Hvabehar? - Hun skræmte mig, den møgkælling.
- Deres mor? - Nej, lærerinden. I landsbyskolen.
Hun pegede med fingeren. Må hendes lede gamle knogler rådne.
- Er De ikke lidt...? - De forstår Dem ikke på forfattere.
De bruger hvad som helst. De æder Deres egne unger.
Det gør kaniner også.
Jeg gjorde engang noget dumt. Noget rigtig stygt. I skolen.
Jeg var tæt på at blive taget, men jeg gav en anden skylden.
Jeg pegede på en anden.
For længe siden og langt herfra.
Siden da har jeg vidst, hvad folk kan finde på.
- Hvem var det? - Vi har alle blod på hænderne.
- Sig det nu, min dreng. - Mark Binney. Det var Mark Binney.
Mark Binney.
Nej, frøken!
Kom herop.
Kom her, dreng.
Gå ned og sæt dig på din plads, Philip.
Tak, Philip.
Det var ikke mig, frøken. Det sværger jeg.
Vi får se, min dreng. Vi finder ud af det, ikke sandt?
Vi finder ud af det. Om det så skal tage hele dagen.
Ja, Barbara?
Ham der lurede ved det store træ.
- Han! Hvor mange gange...? - Det var ham, frøken.
Ti stille. Så du, om han gik tilbage til skolen?
Fortsæt.
- Han fortalte jeg... - Mig! Hvor mange gange...?
- Han fortalte mig... - Hvad fortalte han dig?
- Han sagde, at han ville... - Barbara!
Han sagde, at han ville lave stort på katederet, frøken.
- Jeg så ham. - Det gjorde jeg også.
- Jeg så ham, frøken.
Og jeg så ham også.
Det er ikke sandt. På ære.
Jeg sad ved bordet, en løgner, og iagttog og lyttede -
- imens den ene efter den anden knyttede staklen til min løgn.
Siden da har jeg ikke tvivlet på, at en hvilken som helst løgn -
- umiddelbart ville få opbakning, hvis opretholdelse af løgnen -
- resulterede i fælles nydelse af en andens smerte...
og fornedrelse af en anden.
For pokker, hvor hun dog slog ham.
Den stakkels knægt. Hun tævede ham.
Den ondskabsfulde kælling!
Interessant nok...
Det interessante er, at knægten selv -
- blev helt overvældet af beviserne.
Han var lidt af en sinke, selv om vi ikke tænkte sådan dengang.
Jeg så ham af og til i skoven.
Han løb omkring.
Han løb næsten altid.
"Hvad laver du, Mark?" spurgte jeg. "Træner," svarede han så. Ikke andet.
"Hvad træner du til?"
Det endte med, at staklen troede, han havde gjort det.
"Ja, frøken. Ja, frøken."
At han havde gjort hvad?
Skidt på katederet.
Har det strejfet Dem, at De var påvirket af sorg?
For nogle år siden fortalte jeg det til en anden mand fra landsbyen.
Vi grinede af det. "Ha, ha, ha, ha."
"Gad vide," sagde jeg, "hvad der blev af Mark Binney."
Det var mit offer. Mark Binney.
"Ved du ikke det?" sagde han. Han sendte mig et underligt blik.
Ubehageligt. Sådan som De ser på mig nu.
"Mark er kommet på galeanstalt. Der har han været i årevis."
"Kugleskør."
"Ja, frøken."
"Det var jo dig, ikke?" "Jo, frøken."
"Vendte du tilbage og lavede det der griseri?"
"Ja, frøken."
"Du er en væmmelig, styg og forfærdelig lille..."
Jeg er ked af det.
Det skal De ikke være.
Rejs Dem op. Det kan De godt.
- Tror De det? - Nu eller aldrig.
Vent, vent. Jeg sørger lige for, at hjulene er låst.
De skulle jo nødig snuble. Det ville være noget rod.
Værsgo.
I alle liv falder der lidt regn.
- Metafysik? - Musik.
I hvert liv er regner det lidt
men der falder for meget regn her i mit liv
I hvert hjerte skal der falde tårer
men en skønne dag titter solen frem.
Nogle kan slippe for smerten i deres hjerter
men når jeg ser på dig
øser regnen ned.
Godmorgen.
- Hvad siger du så? - Tag det roligt.
- De må ikke prøve at flyve. - Jeg klarer det selv.
Sådan!
Skru ned.
Sluk, sluk.
Featherwheel. Hvem er det?
Hej. Hvordan går det?
Det er midnat. Nej, det er i orden.
Det er jo fantastisk.
Ja, jeg er lykkelig.
Tak.
Nej, det er i orden. Jeg kan komme til L.A. med én dags varsel.
Ja, det er utrolig spændende.
Mener du scenen i natklubben?
Baren og balkonen?
Nej, nej, det er rigtigt nok. Ja, den er for... gådefuld.
Ikke helt. Skrid nu!
Nej, jeg kan sagtens høre dig.
Ja, bare for...
Præcis. Nej, jeg retter det til. Jeg klipper og klistrer lidt.
Ja, jeg har alle dokumenterne.
Og nu, hvor vi har en aftale, så sender jeg dem over til dig.
Min titel, rettighederne til bogen og mit manuskript selvfølgelig.
En ting til, Mervyn... Rollebesætningen, du ved.
Ja.
Jeg synes, at det skal være Nicola Marlow, fordi...
Nicola Marlow.
Hun har lavet ret meget her.
Det synes jeg bare.
Hvem...?
Glimrende.
Hun er jo fantastisk.
Hvis vi kan få hende...
Du milde...
Det er jo pragtfuldt.
Du har jo meget mere erfaring med den slags end mig.
Og er det jo dine penge.
Du bestemmer.
Vi ses snart. Udmærket. Tak.
Tak. Farvel.
- Din lille lort. - Din lille lort.
Hør nu her, Nicola. Jeg har ikke noget at skulle have sagt.
Nej, nu skal du høre her.
Jeg gav dig Philips manuskript.
Jeg narrede ham til at sælge rettighederne -
- for en tiendedel af det, du får ind.
Tror du, jeg er ude på at snyde dig? Du skal nok få din andel.
Nej, det handler ikke om pengene. Det handler slet ikke om pengene.
Jeg skal spille den. Det er min rolle.
Mig.
Vi havde en aftale, Mark.
- Vi havde en aftale. - Vi kan ikke styre rollebesætningen.
Det ved jeg sgu ikke en skid om!
Rådgivning. Det er det eneste, vi bidrager med.
Hvem tror du måske, jeg er? Spielberg? Rådgivning.
Det var ikke det, vi aftalte. Rollen er min. Jeg skal spille den.
Vi havde en aftale. Det er min største chance.
Skat...
Synes du ikke, at du er lidt for gammel?
Skat...
Synes du ikke, at du er lidt for gammel?
Muligvis.
En smule... Jo.
En lillebitte millimeter tættere på skraldespanden. Jo, jo.
Der er nogle bittesmå rynker hist og her...
på det tørre stykke pergament, der er spændt ud over knoglerne.
Kan du se det?
Og mine øjne... Se! Rindende og blodsprængte.
Og min mund. Se, hvordan den savler.
Hold nu op, Nicola.
Den hænger og vrænger. Den er udslidt.
Hold nu op. Jeg beklager.
Først taber du nonchalant min store chance på gulvet...
Og så kaster du dig over mit...
Mit...
Du er en morder!
Gode gud, du er en morder.
Du smadrer folks liv. Du rådner op af din egen galde.
Du tror, du er så kvik, men du er bare ynkelig.
Du bruger din sygdom som et våben mod andre mennesker...
og som en undskyldning for ikke at være menneskelig.
Jeg væmmes ved dig. Dit klamme, lille kryb.
Din giftige, vanskabte, kyniske tølper.
Du...
- Hygger vi os? - Naturligvis.
- Hvorfor ligger De ikke ned? - Fordi jeg lige har stået op.
- Det har De da ikke? - Jo.
- Flot. - Jeg kan snart gå hen til døren.
Overanstreng Dem nu ikke. Men det er godt.
Godt? De burde reagere som Jesu disciple, da han gik på vandet.
Hvis De kan stå op, mens jeg smører Dem ind, så gør jeg det.
Jeg kan godt stå lidt op igen, men jeg ved ikke hvor længe.
Jeg forventer det egentlig ikke. Det er bare godt, De gør fremskridt.
De er den sødeste, jeg har mødt, rigtig længe.
- De har kun været her rigtig længe. - Og den smukkeste...
- Deres øjne... - Hvad er der med dem?
Deres mund.
Overgangen mellem hoved og hals.
Jeg har en ny bøtte...
Hold nu op. De må ikke være så fjollet.
Når jeg kigger nøje på Dem, kan jeg se, hvem De er.
De er hende fra alle sangene.
- Hvilke sange? - Sangene, de forbistrede sange.
Bare jeg dog vidste, hvad De talte om.
De sange, man kan høre fra stueetagen.
Når man er barn og burde sove. De sange.
Sangene...
- Morfar... - Du godeste! Du skræmte mig.
- Undskyld. - Det må du ikke gøre, knægt.
- Hej, Philip. - Hej, far.
Jeg havde ikke råd til bussen. Jeg får først løn i morgen.
- Jeg har intet imod at gå. - Der er nok 8 km til.
- 11. - Ja.
- Så du hende? - Ja.
Efter ulykken, mener jeg.
Ja.
- Var hun smuk? - Ja.
- Fredfyldt? - Ja.
- Træt? - Nej.
Jeg elsker dig, Philip. Jeg elsker dig af hele mit hjerte.
- Hvad er der? - Sæt nu, nogen hører os.
- Hvad? - Måske er der nogen, der lytter.
- Vær stille. - Hvad er der galt, knægt?
Her er jo ikke nogen. Og selv om der var...
Det er bare et fugleskræmsel. Det kan ikke høre noget.
Ding, ding, dong
misser faldt i en brønd.
Du tager skade af det der.
- Du tager skade af det, sagde jeg. - Hvad?
- Jeg sagde... - Jeg ved godt, hvad du sagde.
- Jeg hørte det godt. - AI den aktivitet.
- Hvilken aktivitet? - Fløjteriet.
Kan du ikke tale? Bare ét ord. Du kan vel nikke af og til.
- Du bliver snart udskrevet. - I morgen.
- Hvem har sagt det? - I morgen. Jeg skal hjem i morgen.
- Er det helt sikkert? - Ja.
- Hvem skal jeg så tale med? - Du kan da få den her.
- Jeg foretrækker omgang med andre. - Din gamle gris.
Hvis du nu lader mig læse den færdig, så får du den bagefter.
Jeg vandrede ensom som en sky.
- Gider du lade være med at ævle? - Poesi. Det er jeg mere til.
Jeg vil ikke have en masse lig. I hvert fald ikke her.
- Hvem mon ryger som den næste? - Mener du ud herfra?
- Nej, hvem der dør. - Det må du ikke sige.
Det er ulæseligt, og det gør ondt, men jeg kan godt sige Dem -
- at for første gang skal jeg vægte hvert eneste ord.
- Det er farligt, ikke sandt? - Så kan vi godt udelukke aviserne.
Bortset fra The Sun og The Star. De bruger jo ikke ord.
Jeg kan få arbejde for mr. Murdoch.
Må jeg se det?
Kan De læse det?
"Streg, som går opad, og..."
Hvad står der her?
Skråner nedad og et komma, som får mig til at holde..."
Ja, jeg kan godt læse det.
- Som får mig til at holde hvad? - Vejret.
Ord. Ord får mig til at holde vejret.
- Jaså. - Hvem ved, hvad man vil sige?
- Fortsæt. Det går jo glimrende. - Sæt, de rotter sig sammen.
- Hvem? - Ordene. De små sataner.
- Jeg kommer i morgen eftermiddag. - Hvorfor siger De det?
Sæt, jeg skulle skrive det ned. "Jeg kommer i morgen eftermiddag."
Nå, glem det.
- Øvelse gør mester. - Ja, "øvelse gør mester".
Glimrende.
BLOD
Jeg går ud fra, at De har ringet, mr. Binney.
Hvis det var til udlandet, skal De ikke tænke på regningen.
Nu venter vi. Vi venter...
og ser.
Mr. Binney?
Er De her?
Er De hjemme?
Skal vi ikke tænde lyset?
Der er blod.
Undskyld.
Vær nu selv stille.
- Hvor er kontakten? - På væggen et sted.
Meget morsomt. Gør det selv.
Mage til idioter, man arbejder sammen med.
Hvorfor siger du altid det?
Stakkel.
Jeg syntes også, at han lød lidt underlig.
- Hvad? - Da han ringede.
Ja, selvfølgelig. Hvordan ville du lyde med en kniv i halsen?
- Hvad er det for nogle papirer? - Måske er det...
Jeg aner ikke, hvad jeg skal stille op.
Det er vel bare...
Jeg ved det ikke.
Hvem skal vi gå til?
- Toppen. - Hvad...?
Vi går til toppen. Det er nødt til at være Whitehall.
Vi er i efterretningstjenesten. Så skal vi selv bruge de små grå.
Hallo?
- Hvad står der på papirerne? - Godt tænkt.
Hvad står der?
Du godeste...
Hvad er det?
- Det kræver en, der er mere kvik. - Og en, der er bedre til grammatik.
- Hvabehar? - Eller "mere bedre", som du siger.
Hør nu her, klogskider.
Tænk at gå op i petitesser midt i alt det her.
- Undskyld, at jeg gik for vidt. - Jeg gik på en bedre skole end dig.
- Hvor gik du? - Stop så...!
Jeg har det.
Det er jo det. Du satte lige fingeren på det.
Gjorde jeg? Hvad mener du?
Vi ved ikke en rygende fis om...
hvem, hvorfor eller hvad.
- Det er jo helt tomt. - Ikke fyldt, eller hvad?
- Spaltefyld. - Men...
Ikke noget men her. Det er fakta.
Og det er ikke til debat.
Vi er bare spaltefyld. Som et par sofaer.
Du bruger aldrig mit navn, vel?
- Bruger du mit? - Du milde...
Der er blod på papiret.
Hvad står der?
Der står...
Der står:
"Hvem dræbte Roger Ackroyd?"
- Hvem? - Aner det ikke.
- Han er ikke udlænding, vel? - Står han på listen?
Det ved jeg ikke.
Men det er et spor.
Alt...
Alt betyder noget og peger på noget. Det lærte vi under uddannelsen.
Absorber. Begrund. Handling. En, to, tre!
Ham sangeren. Det kan være, det var ham.
- Det skulle ikke undre mig. - Han slap fra os, det svin.
Han slap fra os. Men har han fundet os?
Ransag hele lejligheden.
- Hvert eneste skab. - Hver en krog og hvert et hjørne.
Hvis han er her, så finder vi ham.
Philip?
Philip? Hvor er du, Philip?
Philip?
Hvor er du, Philip?
Kom nu, gamle jas.
Philip?
Hvor er du, Philip?
Stol ikke på nogen.
Skænk dem ikke din kærlighed. Gem dem i dig selv, ellers dør de.
De dør, og de sårer dig. Gem dig, gem dig.
Nej...!
Far?
- Nå, der er du. - Her er jeg.
Skænk dem ikke din kærlighed. Gem dem i dig selv, ellers dør de.
De dør, og de sårer dig. Gem dig, gem dig.
Philip...! Philip?
Philip, kom tilbage!
Philip!
Philip?
Philip?!
KUN PERSONALE
Hvad er det fineste ord på engelsk, hr. betjent?
Ud fra formen, det danner på siden.
Hvad siger De?
- Teaterselskab. - Det er jo to ord.
Og glem Deres hobby. Tænk på det pæneste ord.
- Det er ikke lige mig. - Så skal jeg fortælle Dem det.
A-I-b-u-e.
- Albue. - Det er jo ret nyttigt.
- Hvad? - I mit arbejde.
- Hvad har jeg gjort? - Jeg kommer med dårligt nyt.
- Forbydes skjolde? - Det drejer sig om Deres hustru.
- Jeg er ikke gift. - Jeg troede ellers...
Hvad er der sket? Hvad har hun nu gjort?
- Det drejer sig om Nicola Marlow. - Min ekskone, ja.
- Jeg troede, at De... - Ja, min hustru. Fortsæt.
Jeg ved ikke, om De...
Vores efterforskning viser, at hun har boet sammen med Mark Finney.
- Binney? Sagde De Binney? - Finney. F som i Freddie.
- Han er filmproducent. - Fortsæt.
Tidligt i morges blev vi ringet op af en opbragt mrs. Marlow.
Hun sagde, at hun...
Jeg beklager. Hun sagde, at hun havde stukket Finney i halsen -
- og at mr. Finney med F var død.
- Død? - Død.
Med D?
- Fortsæt. - Vi sendte straks en vogn derhen.
- Hvorhen? - The Mall. I Hammersmith.
Mrs. Marlow sad på trappen og var helt ude af den.
Hun var smurt ind i blod.
Og i værelset så der ud, som hun havde fortalt.
Han var stukket ned med en køkkenkniv fra Habitat.
- Habitat? - På Tottenham Court Road.
- Hvorhenne? - Tottenham Court Road.
I halsen. I halsen på ham.
Den stak ud af...
- Du godeste! - Hun blev naturligvis anholdt.
Betjentene beskrev hende som føjelig og samarbejdsvillig.
Der var ingen grund til at mistænke noget, men...
...da hun blev ført ud til bilen, forsøgte hun at stikke af.
Betjentene blev, som De ville sige, taget på sengen.
Især fordi hun næsten var helt afklædt.
Hvad er det, De prøver på at sige?
Halvnøgen.
Du godeste... Nu må jeg vågne, nu må jeg vågne.
Hun nåede op på broen.
Hvorpå hun...
kastede sig i floden.
Det var frygtelig pinligt for alle.
Vågn op.
Nu må De sgu vågne op.
Hvad er der? Hvad er det for en larm?
- Beklager. - Sov bare videre.
- Undskyld. - Læg Dem til at sove.
Alt vel, du gamle?
Godt.
Hvilket ord på engelsk er det dejligste, sygeplejerske?
Lyden, det skaber i munden. Og formen, det danner på siden.
Hvad synes De? Har jeg spurgt Dem før?
Det smukkeste?
Rose.
- Nej. Primula. - Nej. A-I-b-u-e.
Drik nu.
Hvad er der?
Det var ikke meningen.
- Jeg troede, de kunne finde rundt. - Hvad ville han?
Kvindernes afdeling. Hans mor blev indlagt i går.
Det var godt, han kom herind. Han fik øje på en ven.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Kom så.
Ser man det...
"Goddag, hr. betjent."
Jeg troede ikke, at du læste bøger, Reggie. Hvad er det?
"Janet og John."
"Han troede ikke, at kroppen kunne være så blodrød."
"Blodet var fosset ud ad åren, som om den var..."
Du milde... Og så siger man, det ikke er moralsk fordærvende.
- Hvad skal man sige? - Det er da godt.
De er med, ikke? Han læser det her og går ud og stjæler en video.
- Jeg har afsonet min straf. - Der er vi ikke enige, min dreng.
Hold dig i skindet, ellers burer jeg dig inde.
- Hvad er der galt med dig? - Hjertet.
Du har da ikke noget hjerte. Jeg holder øje med dig.
Vi kan skaffe dig en pacemaker.
Nar.
Hvem har jeg dog ligget ved siden af?
- Hvad for et menneske? - Et menneske.
Hvad har du gjort? Hvorfor er politiet så interesseret?
Pas dig selv og lad være med at stikke snuden i mine sager.
Hvordan er det, du taler til mig? Du altforbarmende, Reginald.
Reginald?
De har feber, mr. Marlow.
Nu skal De ikke få noget dumt, når det lige går så godt.
Drik en masse vand.
Lad os så se.
De har vist overanstrengt Dem igen.
Hvor er De henne?
Alt for mange stillede det samme spørgsmål.
Og det var ikke, fordi de ville pudse mine sko. Niks.
Se! Jeg klarede det.
Jeg gik. Jeg kan gå.
Se mig, alle sammen.
- Nu råber han op igen. - Det er rart at kunne gå.
Ja, men man behøver jo ikke at synge og danse.
Hvad laver du, Philip?
Jeg går.
Sæt nu, du falder, Philip.
Hold fast i mig. Du er ikke klar til det der.
- Skal jeg holde fast i dig? - Der er ikke så mange andre.
Be-bop-a-lula.
Ja, men er det ikke på tide, at du klatrer ned fra dit træ?
En ting er sikkert:
Jeg vil gå ud herfra, for jeg vil ikke blive her.
- Bliver du her i den her tilstand? - Nej.
Og jeg tænker ikke kun på din hud og dine led.
Din gamle gris.
Mr. Marlow!
Hvad laver De?
- Hvad i alverden laver De? - Jeg går.
Sæt, De falder. De må ikke gøre det på egen hånd.
- I morgen. - Stå stille.
- Hvad sker der i morgen? - Så går jeg herfra.
- Jaså? - Nicola ligger ikke i floden.
Jeg sagde det jo.
Jeg vil godt have lidt hjælp.
Hvor er De tung. Jeg vil godt have lidt hjælp.
- Godt, sygeplejerske. - Han er for tung til Dem.
Forsigtig.
Undskyld.
Hjælp han hen til sengen.
Forsigtig, lille solstråle.
Et lille skridt for et menneske, men et stort for en krøbling.
Nu skal I ikke...
Løft ham op i sengen. Forsigtig.
- Tak. - Ja. Tak.
Det var vist godt, vi kom.
- Det var ham der, vi skulle besøge. - Det siger du ikke?
- Der er ikke besøgstid nu. - Jo, der er. Skid på reglerne.
- Og på reglementet? - Jeg kender jer ikke.
- Jeg ved ikke, hvem I er. - Vil du ikke kendes ved os?
- Er vi bare forældreløse? - Nu er I altså nødt til at gå.
Gå? Vi har fået nok.
- Vi skal finde os i en masse lort. - Og deles om én gøb.
Bang, bang. Og hvorfor? Det har vi ikke fået at vide.
- Vores regler er utydelige. - Vi har ikke engang nogen navne.
Sygeplejerske?
Sygeplejerske!
Sygeplejerske?
- Hvor skal du hen? - Hjem.
- Det står ikke på siden. - Du går ingen steder.
- Vi skal første have opklaret noget. - Hvad dog?
- Hvem og hvad vier. - Ja. Det er nemlig rigtigt.
Nej, lad være med det der.
- Sig det. - I må ikke gøre det!
Nej! Nej!
Kom nu. Spyt ud.
Spyt ud!
- Kom nu. Vi brækker dine knogler. - Hver og en.
- Nej. - Tal, så man kan forstå det.
Kom nu. Sig det så.
Hjælp! Hjælp! Hjælp mig!
Jeg bryder mig ikke om det her, men man skal jo tjene penge.
Har jeg ret, eller har jeg ret?
Hør. Kan I høre ham?
Man skulle tro, han blev pint, men jeg tror, at...
Når man har at gøre med djævelen, skal man bede og lade revolveren.
Tager jeg ikke fejl?
Jeg tager heller ikke fejl.
- Det er jo sangeren. - Brug gøbben!
Sygeplejerske...!
Mr. Marlow...!
Nej, lad være...
Du må da ikke. Nej, vent nu.
Lad være med at skyde.
Det er jo mord.
Hørte I det? "Mord," sagde han. Jeg kalder det "beskæring".
Der er kun en af os, der går friskere herfra end en rose.
Nej, du må ikke skyde mig.
Man kan godt sige, vi har været et makkerpar.
Som Gøg og Gokke eller Fortnum og Mason.
Men han har jo været syg, fra han var dreng.
Nu kan jeg selv binde snørebåndene.
Åbn munden.
Er De ikke blevet færdig med den bog endnu?
Jeg er på sidste side.
Et stort skridt for menneskeheden.
Tak, sygeplejerske.
Har du min hat?
Nej, nej.
Hej, du gamle.
- Farvel, alle sammen. - Vi ses.
Held og lykke. Og pas godt på jer selv.
"Og hendes bløde, røde læber..."
lukkede sig..."
om det."
"Slut."
Heldige asen.
Når jeg bliver stor, vil jeg være detektiv.
Tekster: Martin Ringtved PrimeText International
Tekstadmin.: PrimeText International www.primetext.tv